Filmen bygger på min bok! De filmer i mitt hus.
-Jeg er lei av å late som. -Ikke si sånt foran Robbie!
Han føler som jeg. Ikke sant, skatt?
Aaron Morgan.
Prøv! Prøv å få meg til å ville ha deg!
Du er en hyggelig mann. Det fins visst ikke så mange.
Hvordan gjør du det?
-Kongen drepte dere alle sammen. -Er det sant?
-Kjenner du til Darren Bonney? -En massemorder fra Adelaide.
Jeg blir så sulten av alt arbeidet. Hva er livretten din?
-Jeg vet ikke. -Min er Beef Wellington.
Mamma min lagde alltid det på fødselsdager. Greien er...
...at det skal være prima portvin i sausen. Gi meg telefonen.
Jeg ringer resepsjonen.
Hei. Jeg vil bestille Beef Wellington.
Du spøker. Og dere skal være med i Det britiske samveldet?
Ja, det ville jeg. Hils ham at jeg vil ha ekstra saftig kjøtt!
Kutt! Godt jobbet.
-Jeg var ikke med. -Scenen er klar.
Ikke dårlig. Det er som om han hadde oppstått fra de døde, igjen.
-Det er veldig spennende, Zac. -Han er perfekt i rollen.
-Så leiligheten min ut sånn? -Ja visst. Veldig dyktig.
Han ser ut som en tulling!
Stillhet! "Hjertet mitt har hardnet av undertrykkelsen av de fattige,-
-hardnet av å se landet knuses av kapitalismens rasende knyttneve."
Det med biffen stemmer. Det ville smakt godt med litt kjøtt og sopp.
Hallo.
Hei!
-Hvem er du? -Du kan kalle meg "Skates".
-Hvor er vi? -Det er her vi bor.
Det er så vakkert!
-Hei, trener! -Velkommen!
Jeg har savnet deg.
-Dette føles annerledes. -Det er annerledes.
Jeg vet at jeg drømmer, men jeg våkner ikke. Hvordan kan det skje?
Å leve innebærer mer enn bare å være våken.
Eksistensen går langt bortenfor kroppen.
Jeg står rett foran deg, Jonquil. Lukk opp øynene.
Darren...
-Hei! Hva er det? -Han prøver å kommunisere med meg.
-Darren Bonney. -Du har blitt besatt av det der.
Du vier selv hele livet ditt til en død mann.
Henry Mallet var ingen seriemorder.
Massemorder. Det er en viss forskjell.
Si unnskyld til Darren fra meg.
Du vil kanskje komme til settet i dag.
Vi filmer ved bassenget. Du kan komme dit i lunsjen.
Kanskje det.
Ok. Vi ses kanskje siden.
Ha det.
I drømmen sa hun at hun het Skates.
Emily?
Du trenger en jakke, Elvis. Det kan bli kaldt der borte!
-Elvis, pakk din varmeste jakke! -Ja da.
Au, mamma!
-Kanskje Jenny kunne bo i Elvis' rom. -Kanskje det.
Jenny syns at jeg skal klippe lugg, for å ramme inn ansiktet.
Ta på deg skoene! Er du klar, Elvis? Vi skal dra til bestemor.
Han trenger noe å forsvare seg med. En stilett, kanskje.
-London er en trygg by. -Kan han slåss?
-Han har trent litt karate. -Karate er ikke å slåss!
Jeg mener sånn.
Jeg kommer tilbake med ham så han kan si adjø. Jeg lover.
Takk.
Skates, min engel.
Vi er så nær hverandre.
Jeg trodde at Suzy var den spesielle, men jeg tok feil.
Sånt skjer.
Iblant er de man ikke merker de mest fantastiske av alle.
Jeg så det i dere. Hva dere kunne utrette, hva dere fortjente-
-og hva dere endelig skal få.
Det lovede landet...
Kom inn!
Jeg har nettopp møtt deg, og du skal alt dra.
Jeg har bakt bringebærruller. Ok, jeg kjøpte dem.
Suzy, jeg må snakke med deg.
Nam!
Jeg vil at du skal sjekke Helens telefon.
-Vær så snill, ta en titt! -Det kan jeg ikke.
-Hun har en affære. -Hva?
De er enorme!
-Hva skjedde? -Den ringer.
Hun svarer ikke før hun har gått ut. Og hun sier ikke hvor hun skal.
Men samme bil kjører forbi rett før hun går. Hver eneste gang.
Når hun kommer tilbake lukter hun herreparfyme. Det gjør meg kvalm.
Mamma ville aldri være utro.
Hun elsker deg og hun er lykkelig!
Jeg har vært død i 90 år.
Jeg har sett på og ventet. Jeg vet hva jeg vet.
En gang ble jeg stukket med en meisel gjennom bukveggen.
Den trengte inn i milten.
Dette er mye verre.
Jeg må vite det. Så sjekk telefonen.
Vær så snill.
Håper du hadde hyggelig i dag. Lengter til neste gang. Brian.
Det er bare en venn som vil spise lunsj med henne.
-Brian. Briana. -Vis meg.
Hvor tok det veien? Batteriet er tomt.
Jeg er lei for det. Den er...død.
-Kanskje vi skal prate med henne. -Jeg vet ikke. Ikke nå iallfall.
Jeg skal tenke på det.
Suzy?
Hei! Aaron...
-Hva er det? -Bra. Hvordan har du det?
Bare bra. Sønnen min skal dra til London og være borte et halvt år.
Du har avsluttet kontoen din på datingsiten. Håper det gikk bra.
Det var ikke noe for meg. Unnskyld at jeg ikke har ringt.
Jeg mistet telefonen og nummeret ditt...
-Du kan få det igjen. -Toppen!
Det er 0457...567...
-...553. -Toppen.
-Min sønn Elvis og Verity. -Ha det fint i London.
Og se på Premier League. Det er mye bedre live.
Hyggelig å treffe deg, Suzy. Virkelig...hyggelig.
I like måte!
Virkelig hyggelig!
Fru Wiseman? Det er Jonquil Payne. Du svarte på mailen min.
Nettopp!
I morgen kveld klokken ni skal jeg utføre en healing-seremoni.
Jeg har kontaktet noen av de andre foreldrene.
Du vil kanskje markere øyeblikket-
-ved å tenne et lys eller se på gamle bilder.
-Synge en av hennes yndlingssanger... -Mannen min vil snakke med deg.
Jeg forstår.
Jeg må spørre om noe. Hvordan visste du at Emily ble kalt Skates?
Det var vi som ga henne kjælenavnet. Ingen andre visste om det.
Jeg hadde en drøm.
Jeg drømte om henne, og...
Jeg vet ikke hva du holder på med, men hun var en herlig jente.
-Takk skal du ha. -Ha det.
-Har du passet? -Pluss to fotokopier.
Be ham passe på vesken på T-banen!
-Det skal jeg. -Han skal aldri dra til Catford.
-Ikke reis til Catford! -Hva er det i Catford?
Jeg vet ikke, men ikke dra dit. Jeg kommer til å savne deg!
Jeg har noe til deg.
Det er en dokumentar om oss.
Jeg kan ikke...
Jenny!
De spiller inn en film her, og jeg fikk se en scene!
Ok, da tar vi og... Vi gjør som russerne.
Ingen stor avskjed. Vis kjærlighet når du sier hei neste gang!
Paka! Da svidanja!
Nå stikker vi.
-Ha det, gutt. -Elvis...
-Si ha det til huset! -Det er ingen fare med ham.
Si: "Takk, huset. Takk for at du holdt meg trygg."
Ha det...huset.
Kommer du? Pappa venter.
Kjør!
Kjælenavnet ditt blir ikke nevnt noe sted. Du sa det til meg i drømmen.
Jeg er et medium!
Ja, det er du.
Du kan se meg.
Du vet at jeg er her.
Darren?
Darren Bonney, hører du meg?
Du skal få et tegn.
Rør deg, bok!
Faen også!
"D...B".
Darren Bonney!
Vennen, jeg glemte vesken i bilen. Jeg er lei for det.
Kan dere vente litt?
Vi kan underholde oss selv.
Sigarettrøyk, parfyme...
...pølse...og havna.
Bravo!
-Varm sjokolade og tranebær? -Hvordan går det med spyttingen?
Bra. Prøv å spytte litt større!
Verity!
-Damer spytter ikke. -Unnskyld.
Ikke stirr på meg. Se en annen vei!
Nå vil jeg by vennene mine på en drink.
Bra. Er det riktig? Da setter vi i gang.
-Hyggelig fest. -Det er på liksom.
Det kalles kunstnerisk frihet.
Jeg tok en del stoff den gangen, men basseng-partyer var aldri min greie.
Jeg trodde at du var assistent, men det var du som skrev boken.
-Er det endringer i manus? -Liker du dem?
Jeg skrev om denne scenen.
Jeg kjenner Henry Mallet bedre enn han kjente seg selv.
-Dette skjedde aldri. -Takk for at du forsvarer min ære.
Han skrev om sånne utsvevelser-
-og gjorde et heftig utfall mot alle rykter. Henry var rasende.
Det heftige utfallet var alt han skrev, og det er kjedelig.
Det er politisk drittpreik. Hvem vil se sånt i 90 minutter?
Hvorfor lage en film om ham over hovet?
Dette er bare tåpelig.
Henry ville ha hatet denne scenen!
Ok. Takk. Nå skal vi skape kunst.
Sett deg ned og ta en kopp kaffe.
Sett deg ned, så ses vi i lunsjen.
Hva er det, Zac?
Jeg orker ikke se på dette.
Stakkars gutt. All denne feilrettede hengivenhet.
Han elsker deg!
Plager det deg at de finner på ting?
Jo dødere jeg blir, desto mindre bryr jeg meg om folks meninger.
-Du savner alt Elvis. -Jeg kunne knapt slippe ham.
Han var så glad og forventningsfull.
På den annen side skulle Verity bo hos Steve og Jennifer i helgen.
Hva er det som dufter?
Det er Beef Wellington. Den er nok ikke like god som din mammas,-
-men den ser ganske god ut!
Deigen setter seg lett fast i munnen. Det er smøraktig og sprøtt.
-Og sopplaget er så... -Uventet, hva?
-Og poteten? Freste du den først? -Selvsagt.
-Bra. -Den er sprø.
Jeg visste ikke at Elvis spilte inn dette.
Vietnamesiske vårruller?
Det husker jeg ikke.
Det må ha vært mens vi var borte.
Det ser ut som om jeg pratet med meg selv. Jeg virker gal!
Men det er du ikke.
Tror du at jeg driver bort barna?
De begynner å bli store. Kjøre kommer de å gjøre selv.
Hva skjer når de flytter hjemmefra for godt?
Da blir alle dager som denne. Bare du og jeg.
Til de besøker deg i julen.
Da kan vi trylle oss bort igjen.
En dag blir jeg rynkete som en sviske,-
-men du kommer fremdeles til å være ung.
-Jeg liker svisker. -Liker du rynker?
Jeg kan ikke få nok av dem. Det er faktisk et problem.
Jeg er bare her med deg fordi Rita ikke vil ha meg.
-Hyggelig å se deg. -I like måte, skatt.
Hvordan har du det?
Jeg føler meg-
-som en idiot.
Først gir jeg bort-
-det mest verdifulle jeg har og Henrys etterlatenskap-
-til en bedrager som stikker av sted med det.
Når jeg prøver å godtgjøre det, blir alt ødelagt.
-Jeg kan ikke engang... -Det er så vakkert her!
Healing-seremoni
-Hva er det? -Ingenting.
Du hadde sovnet.
La meg sove videre!
Ja da.
Godt spilt, jenter!
Vi ses i morgen.
Vil du ha skyss?
Hvorfor drepte du jentene?
Jonquil...
De gjorde det frivillig og ingen ble drept.
Vi ble befridd.
-Vil du bli befridd? -Ja.
Du føles så nær, som om jeg hadde vært en del av deg.
Selvsagt.
Kom hjem til meg i morgen kveld klokken ni!
Jeg kommer.
God natt, min elskede.
Henry... Jeg lengter sånn etter å være sammen med deg.
Det er uutholdelig.
-Drømmene er slitsomme. -De er så uforutsigelige.
-Den på travbanen var lovende. -Jeg nekter å ha flosshatt og frakk.
Hadde du tatt på deg det, kunne vi truffet hverandre på VIP-tribunen.
De hadde private rom, fransk champagne...
Jeg tror at det var i Dubai.
-Dumme drømmer. -Bedre enn et kosteskaft i enden.
Neste gang vi har en felles drøm, må vi ta kontrollen.
Vi sier at det er en drøm og tar kommandoen.
Ta kommandoen! Det liker jeg.
Ta kommandoen...
-Jeg er i dine hender. -I mine hender.
Ha det, Newcastle! Håper dere har hatt det gøy i kveld.
Nå kan dere dra tilbake til deres elendige liv.
Henry!
Der er du. Så fin du er!
Den er nummen. Jeg føler ingenting!
Ikke jeg heller.
-Suze... -Ta kontrollen, Henry!
Ha det, Newcastle! Håper dere har hatt det moro i kveld.
Nå kan dere dra tilbake til deres elendige liv.
Henry? Henry!
Var det bra?
Det er meg, Henry!
Henry? Slipp meg inn.
Er alt i orden?
Det er toppen. Fantastisk!
-Du høres sarkastisk ut. -Hvorfor slapp du meg ikke inn?
Så du liker rynker. Var det derfor du gikk av sted med de jentene?
-Jeg vet ikke hva du snakker om. -På nattklubben!
-På natt... Det var ikke meg. -Jeg så deg!
-Det var bare ditt bilde av meg. -Det er beleilig.
Suze...
Det siste jeg drømte var at du var på konserten i Newcastle.
Du var utrolig flott. Vi rørte ved hverandre, men vi kjente ingenting-
-og siden våknet jeg!
-Jeg må gå. -Hvor?
Jeg lovte å besøke Robbie og mamma.
-Vi skulle være sammen hele helgen. -Han tror at hun har en annen.
-Levende eller død? -En ekte person. Levende.
Faen...
Det er to av deg. Tre, ettersom du er her.
Se det som en uttalelse! Om hvilken tulling regissøren er.
Jeg kan ikke gjøre dette.
Hallo!
Mamma?
Hun er ikke her.
Det er helt utrolig.
Telefonen ringer...
...og hun forsvinner. Som ved et trylleslag.
Jeg trenger hjelp med noe.
Vil du ikke bli med og ta en drink?
-Du har sittet inne hele dagen. -Jeg har ikke lyst.
-Da blir jeg hjemme. -Nei.
Gå du og mor deg! Jeg må konsentrere meg.
-Du skal ha seanse for Darren Bonney. -Det er ingen seanse.
Vi ses senere.
Jeg traff Brian på kasinoet.
Han var i sin nevøs utdrikningslag og syntes at det var forferdelig.
Han satt ved bordet mitt, men spilte ikke.
Han ble sittende ved bordet mitt til vi stengte.
-Henry, du vil ikke høre dette. -Klart jeg vil.
Du kan ikke engang be meg holde munn. Jeg trengte å prate med noen.
Du kan gå hvis du vil.
Henry... Jeg har så dårlig samvittighet.
Det er bekvemt å bekjenne for noen og slippe se om han dømmer en.
Ingen er bedre til å unngå sannheten enn jeg.
Mamma...
Vennen min, si at han er her, så jeg ikke har pratet for meg selv.
Han er her.
Ja, og han dømmer deg ikke.
Han er bare livredd for at han en dag havner i Robbies situasjon.
Du er så varm og fin.
Du vet ikke hva du går glipp av, Henry.
Darren...
Darren Bonney...
Hvis du er i nærheten, så kom til meg nå.
Over hele landet slutter familiene seg til oss.
Det er på tide å huske.
Darren!
Vi er her, Jonquil.
Det er på tide for dere alle å bli fri.
For de menneskers skyld som jentene aldri kommer til å elske,-
-for de barn de aldri vil få, de liv de aldri får oppleve-
-for foreldrenes og søsknenes smerte...
Gå gjennom meg, Darren Bonney-
-og slipp jentene fri!
Kom til meg, Darren! Kom til meg, Darren Bonney!
La meg befri deg, Darren Bonney!
Hun klarte det! Han er borte.
Kom an, rist den!
Denne...
Noe er galt. Potter...
-Hva var det? -Det lover ikke godt.
Takk!
Kom!
Du får plass!
Mamma?
Hva er det? Hva skjedde?
Jeg kan ikke kjenne ham.
Det er helt tomt her.
Jeg trodde ikke at han ville dra. Mamma...
Jeg er lei for det.
Han ba meg skrive dette til deg.
Jeg kan ikke. Kan du lese det for meg?
"Kjæreste Helen. Vi får oppleve merkelige ting i denne tilværelsen."
"Jeg traff en portugiser som sa at han hadde vært både antilope-
-og afghansk teppeknytter i tidligere liv."
"Jeg var skeptisk da jeg hørte det,-
-men i dag tviler jeg ikke på at det var sant."
"Jeg ønsket ofte at du hadde fått en bedre mann."
"Jeg kunne ikke kjærtegne ditt hår da du var syk eller beskytte deg."
"Jeg kunne ikke engang skaffe hjelp."
"Men jeg kunne ikke slippe deg."
"Men du har aldri trengt særlig mye hjelp."
"Jeg ønsker deg all lykke i dette liv og i det neste."
"Jeg kommer ikke til å savne deg, for min tid har gått ut."
"Det er ikke over, det er bare avsluttet."
"Din evige kjærlighet, Robbie."
Han er borte.
Han er borte!
Hallo?
-Suzy? -Hallo?
Hallo?
Hei, Aaron. Telefonen må ha ringt deg av seg selv.
Jeg er lei for det.
Det skjer alltid. Navnet mitt begynner med to A-er.
Jeg er skuffet. Det tok en måned å slutte å tenke på deg første gang,-
-og siden vi traff hverandre, har jeg ikke fått jobbet.
Det er sprøtt.
Det er rart, for ellers er jeg livredd for tannleger.
-Unnskyld at jeg forstyrret. -Du kan forstyrre meg når som helst.
Ok. Takk. Ha det, Aaron.
Ha det, Suzy...Darling.
Hallo?
Henry?
Lenge leve kongen!
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www.primetext.tv